EFTER EN ROMAN AV WILLIAM LANDAY
Hej, Joanna.
Ingen fara.
Vad händer?
Vad?
När?
Laurie.
Älskling.
Vad?
Det är över.
- Vad? - Han har bekänt.
Patz.
- Jag... - Joanna ringde nu.
Leonard Patz hängde sig igår kväll.
Han lämnade ett brev till familjen Rifkin med en full bekännelse.
Polisen har identifierat hans handstil.
Är du säker?
Ja.
Jag vet att det känns overkligt, men det är sant.
Joanna ska begära avskrivning direkt imorgon bitti.
Herregud...
Jag var så... Jag trodde...
Säg det inte.
Det spelar ingen roll nu.
Det är över.
Jacob.
Vakna, kompis.
Vi har något att berätta.
Res er upp.
Hör upp.
Domare French är ordförande.
Rättegången är öppnad. Varsågoda och sitt.
Ärade jurymedlemmar, kl. 08.00 i morse
meddelade delstaten sitt beslut
att lägga ner åtalet mot den tilltalade, Jacob Barber,
som svar på en händelse i fallet
ni strax kommer att få ta del av.
Den tilltalade, varsågod och res dig upp.
Unge man, du ser säkert fram emot att komma ut härifrån.
Låt mig vara den första som säger dig
orden som du och din familj säkert längtat efter att höra.
Jacob Barber, du är en fri man.
Jacob Owen Barber, angående ärende 08-44-07
beordrar rätten att du avskrivs från åtal
utan återkallelse.
Borgen kommer att återbetalas. Fallet är nedlagt.
Vi ska göra en genomgång
och återkommer med ett detaljerat uttalande.
Just nu vill jag bara uttrycka min uppriktiga beklagan
över vad både familjen Rifkin och familjen Barber har fått uthärda,
och mitt hopp är att båda finner tröst i ett rättvist resultat.
Tack. Vi svarar inte på frågor.
Vi är naturligtvis mycket glada över det här resultatet.
Men som ni förstår har familjen uthärdat en hel del,
så vi ber er respektera deras integritet
och låter dem bearbeta det själva. Tack så mycket.
Jacob, hur känns det?
Toppen.
Mr Barber, tänker ni vidta rättsliga åtgärder?
Mrs Barber, hitåt!
- Joanna, jag är mållös. - Snälla.
Andy har rätt. Vi hade inte klarat det utan dig.
Det bästa jag hade kunnat åstadkomma vore en friande dom.
Det här är så mycket bättre.
Det är ett bevis på hans oskuld.
- Grattis, unge man. - Tack, Joanna.
Jag vet att det har varit svårt för dig.
Men en dag kommer du att inse
att du har erfarit något som väldigt få får uppleva.
Pappa?
- Jag vet att det var du. - Nej!
Jag vet att det var du! Jag vet det!
- Släpp mig! - Hur är det med dig?
Vad ska jag göra med honom? Ska jag vänta på polisen, eller?
Nej!
Nej.
Släpp honom.
Snälla.
Stick härifrån.
Han gjorde det inte, Dan.
Är du okej?
Vem fan är du?
Jag är en vän till din far. Han bad mig beskydda dig.
Grattis, förresten.
Det var en bra dag för dig, va?
Hoppa in i bilen.
Jag ringer senare.
Tack.
Allt för gamle Billy.
Hälsa så gott till din far, okej?
Du är fri. Grattis!
Le, Jacob.
Vi ser de första bilderna på familjen Barber
som återvänder till sitt hem i Newton, Massachusetts,
efter en anmärkningsvärd vändning i fallet.
En rättegång som många har följt.
Som ni ser ler de, och vem kan förebrå dem?
Familjen Barber kan slutligen tillbringa tid tillsammans
och fira rättegångens beslut.
Jag minns den dagen tydligt.
Det kändes overkligt.
Det var verkligt.
Naturligtvis.
Och sedan? Vad?
Återgick livet till det normala?
Nej.
Det fanns inget normalt att återgå till.
Det var ett liv före...
...och ett efteråt.
Jag ska göra kaffe, kommer du?
Du.
Vad är det?
Den dagen i rättegången,
när Derek läste berättelsen. Jag var så säker.
På något galet sätt blev jag lättad.
Jag tänkte: "Nu vet jag åtminstone."
Vilken sorts mor tänker så om sitt barn?
Du var under hög stress. Det var vi båda.
Historien upprörde mig också. Mer än jag visade.
Du måste släppa den.
Jag försöker.
Vi visste att vi inte kunde stanna kvar.
Vi visste att vi ville börja om. Frågan var bara var.
Laurie fick ett jobberbjudande i Colorado.
Hon var glad. Hon ville gå långsamt fram.
Vi tänkte att den här historien kommer att följa oss överallt, så...
...varför inte börja här...
...där vi var minst önskade.
- Tack. - Kommer strax.
Claudia Hoffman ringde idag och bekräftade bokningen.
Vilken bokning?
Ja. Det hade jag glömt.
- Vad? - Mexiko.
Wow. Det känns som en evighet sedan.
Ni skulle ha hört hur nervös hon lät i telefon.
Ja, det kan jag tänka mig.
Det är julveckan, så vill vi avboka måste vi göra det nu.
Jag tycker att vi åker.
Sluta.
Lägg av.
Du. Ät upp.
Hur är det med dig?
Jag är nyfiken.
Du visste att vi måste ha det här samtalet förr eller senare.
Vi kunde ha haft det i telefon, men...
Nej, det är...
Jag kommer gärna.
Jag är glad att se dig.
Detsamma, Andy.
Jag vet att vi inte kan göra ogjort vad du har fått utstå.
Jag hoppas bara att du förstår min situation.
Du gjorde bara ditt jobb.
Jag vill att du ska veta
hur mycket jag uppskattar hur väl du hanterade det.
- Jag gjorde ju ingenting. - Just det.
Du kunde ha gjort livet svårt för mig, men gjorde det inte.
Så tack.
Dina sista saker.
Jag tänkte skicka dem till dig,
men jag försökte väl bara undvika det oundvikliga.
Du kan stanna, det vet du.
Har du funderat på att komma tillbaka?
Nej. Inte riktigt.
Om jag sa att Neal Logiudice tänker börja på en privat advokatbyrå.
Det handlar inte om det.
Jag klarar det inte längre.
Inte efter att ha varit på andra sidan.
Är du säker?
Ja. Väldigt.
Okej. Det är förståeligt.
Jag måste ju fråga.
Däremot tycker jag att du ska försöka behålla Neal.
Han är duktig.
Han har skaffat sig några ovanor, men det här kan ha påmint honom.
I vilket fall får du betalt
tills du har beslutat vad du ska göra härnäst,
så ta den tid du behöver.
Det tänker jag göra.
Okej.
- Hälsar du till Laurie? - Javisst.
Jag glömde nästan. Polisen har avslutat Patz förundersökning.
Jag trodde att de redan hade gjort det.
Det fanns väl några saker som inte stämde.
Några detaljer. Du vet hur det är.
Men den är avslutad nu. Du ska veta det.
Ja. Tack.
Du vill inte vara stöddig ikväll, tro mig.
- Hej. - Hej.
Hur gick det med Lynn?
Bra, hon hälsar.
Visst.
Gillar du den här?
Ja, den är fin.
De har den på köpcentret i Worcester.
Det är en bit att köra.
Jag tänkte ta med Jake imorgon och handla.
Han har vuxit ur sina badkläder.
Följer du med? Du kan behöva ett par.
Nej, jag har ett Skype-samtal med firman i Boulder.
Jaså? Vad bra.
Ja, vi får se.
Den här då? Inte den rosa, utan modellen.
Ja.
Den är snygg.
Ja, det är det jag menar.
Men det är inte så lätt.
Kom igen.
Gjorde du det?
Gjorde vad?
Fader O'Leary, din kompis.
Honom har jag aldrig hört talas om.
Skitsnack.
Han har suttit inne här med dig.
Många sitter inne här.
Säg det bara.
Jag sa ju att jag inte vet vad du pratar om...
Ljug inte för mig!
- Jag försöker prata. - Kan ni vara tysta?
Jag läste brottsplatsrapporten från Patz lägenhet.
Ja, pedofilen?
Vad är det med honom?
Jisses.
Du gjorde det, va?
Jag vet fortfarande inte vad du pratar om.
Grannarna sa att de såg en bil den kvällen.
En gammal Lincoln.
Utan registreringsskyltar.
Hon trodde den var svart, men det var för mörkt för att se.
Ska det betyda något för mig?
Du vet precis vad det betyder.
Jag vet ingenting.
Förutom att en jävla skithög fick vad han förtjänade.
KÄRA MR + MRS
Jag vet inte vad du grinar för.
Ett svin mindre i världen.
Vi behövde inte dig.
Är du säker på det?
Han bekände ju i princip.
Han var oskyldig.
Jag bryr mig inte.
Jag skiter i vilket.
Vill du se ditt barn tillbringa sitt liv
på ett sådant här ställe?
I den här jävla graven?
Jag säger inte att jag vet vad du pratar om,
men det låter som att vad som än hände...
...var det bästa som kunde ha hänt.
Och om du inte inser det...
...kanske du inte är så smart som jag trodde.
Jag kan inte låta dig...
Försiktigt, pojk.
Vill du kasta tillbaka honom till vargarna?
Berätta den här galna historien för polisen...
De kanske tror dig.
Och sedan?
Du kan vara en bra man,
eller du kan vara en bra far.
Jag är ingetdera.
Det vet jag.
Men du får välja.
Det har varit bra att träffa dig, min son.
Att få lära känna dig lite grann.
Det här är väl slutet för dig och mig.
Men...
...säg åt pojken...
...att om han vill träffa sin farfar...
...så vet han var jag finns.
- Gud, vad äckligt. - Hej, pappa.
Hej. Hur var mötet?
De hade bokat om det.
Då kunde du ha följt med.
Berätta den för pappa också.
Varför var kannibalen besviken på restaurangen?
Varför?
Den hette Five Guys.
Har du ätit?
Inte än.
Har du provat dem?
Badbyxorna jag köpte åt dig?
Ja.
Och?
Jag gillar dem.
Du sa det. Men passar de?
Jadå. Tack.
Jake tyckte att det vore kul med tajta åt dig.
Hur är det?
Bra. Varför?
Du verkade frånvarande ikväll, på middagen också.
Jag är okej, det är...
Jag har bara mycket att tänka på.
Som vad?
Flyttningen och karriären.
Och vad med det?
Jag vet inte. Vi kanske borde flytta nu genast.
Det måste inte bli Colorado. Vi kan åka vart som helst.
Jag trodde att du gillade Colorado.
- Det gör jag. - Vi måste inte åka dit.
Det är inte det.
Jag tror att jag är redo.
Väntan börjar tynga mig, det är allt.
Okej.
Jag är nog också redo.
När vi kommer tillbaka säljer vi huset och gör upp en plan.
Eller hur?
Ja.
Jag önskar att du hade sagt något.
Jag ville inte stressa dig.
Det betyder inte att vi inte kan prata om det.
Vi var ju överens. Det är så vi ska göra nu.
Inga fler hemligheter.
Det är "KULiSOLEN".
Vad?
Wi-Fi-lösenordet.
"KULiSOLEN." I ett ord.
"Kul" och "solen" med stora bokstäver.
Tack.
Får jag fråga en sak?
Är du... Jacob Barber?
Ja.
Wow.
Jag tänkte det, men var inte säker.
Det måste vara jobbigt att bli igenkänd.
Andy, titta.
Det tror jag.
Allt är klart.
Tack.
Hur var det i Mexiko?
Det var allt vi kunde önska oss.
Det var paradiset.
Vad?
Sluta. Jag blir förlägen.
Du verkar så glad.
Det är jag.
Jag hämtar en till. Vill du ha en?
Allvarligt? Det är inte ens lunch.
DET STÄNDIGA LJUSETS TIDSÅLDER
Andy, titta.
Hon verkar rar.
Jag har alltid gillat namnet "Hope".
Hon är tydligen äldre, sexton år.
Sa du att du har träffat mamman?
Ja, på gymmet. De är från Toronto.
Vet hon något?
Jag kan bara anta det.
Hon verkade inte ha några problem med det.
Säkert att du inte vill ha en till?
Kanske senare.
Vi pratar om Hope Connors...
...flickan som Jacob träffade på hotellet.
De umgicks tydligen en hel del.
Ja.
Hon la upp en bild på dem tillsammans.
Det skapade uppståndelse där hemma.
Jacob var ju en sorts kändis.
Vet du om de pratade om hans åtal?
Jag har ingen aning.
Men det är möjligt.
Han kan till och med ha anförtrott sig åt henne.
Jag har ingen aning, sa jag,
och det fanns inget att anförtro.
Berätta om nyårsafton.
Så det är en fest?
Snarare som en brasa nere vid stranden.
Utanför hotellet?
Ja, men nära.
Hope säger att det är nära.
Har hennes föräldrar gått med på det?
Ja, vi stannar inte till sent ändå.
Det vet jag.
Så... Ja?
Meddela oss när du kommer dit och när du går därifrån, okej?
Okej.
Jag menar det.
Ja. Tack.
Det var...
Danny någonting.
Han med de stora glasögonen. Harkaway?
- Harkavey. - Ja!
- Jobbade inte han på reningsverket? - Jo.
När folk frågade sa han alltid: "Jag rengör vattnet ni dricker."
Herregud.
Gud, han var verkligen knäpp.
Men lägenheten var fin.
Det känns som ett helt liv sedan.
Verkligen.
Vi är här nu.
Vi klarade det.
Ska jag beställa en flaska till?
Om vi får ta med den till rummet.
Är du säker på att det var då?
Nej, det var på vår bröllopsresa, för jag var redan...
Hej.
Du skulle ju meddela oss när du gick.
Förlåt, jag glömde det.
Hade ni kul på festen?
Hon gillade den mer.
- Hur var middagen? - Toppen.
Hade inte du en vit skjorta?
Jag glömde den på stranden.
Tittade ni inte på fyrverkerierna?
Nej. Hon stannade.
På stranden?
Gick hennes föräldrar med på det?
Jag antar det. Hon sa att hon skulle säga till dem.
Fnurra på tråden?
Mellan dig och Hope?
Nej. Jag gillar inte fester, bara,
med fulla idioter och dålig musik.
Vi tänkte se tolvslaget på rummet. Kommer du?
Det är lugnt.
Okej.
Gott nytt år, älskling.
- Gott nytt år, kompis. - Detsamma.
- Mrs Barber? - Ja?
Polisen vill prata med er son.
- Ursäkta, vad handlar det om? - En person som saknas.
Vänta lite.
De måste ta pojken, frun.
- De frågar var din man är... - Jag förstår inte.
- Vad händer här? - Andy.
- Hallå där. - Det är lugnt. Det är min familj.
Det är okej.
Vad händer?
Hope Connors kom aldrig hem igår kväll. Polisen vill prata med Jacob.
- Vi måste ta honom nu genast. - Okej.
- Kom, Jacob. - Följ mig.
- Den här vägen. - Okej.
Vilken tid sa Jacob att han hade sett henne senast?
Mellan kl. 20.00 och 20.15.
Han sa att de började bråka på väg till festen
över något dumt.
Hon gillade en skådis som inte han gillade och det blev konstigt.
Senare beslutade han att inte stanna.
Hon ville det, så han gick.
Trodde du på honom?
Naturligtvis.
- Gjorde Laurie det? - Ja.
- Direkt, eller... - Vi trodde på honom båda två.
Polisen då?
De trodde att han ljög. De trodde att vi skyddade honom.
De förhörde oss i tre timmar.
Den stora vithajen, också känd som...
De tog våra pass och sa åt oss att stanna på hotellet.
...lever i de grunda vattnen nära kusterna i alla stora oceaner.
Vithajen är anmärkningsvärt stor.
När vi gick och la oss saknades hon sedan ett dygn.
Jag fattar inte att det här händer.
Hans skjorta...
Han sa att han lämnade den på stranden.
Och?
Inget.
Det var inget.
Andy.
Vad gör du här ute?
Du.
Jag visste inte.
Vad?
Det är ingen fara.
Vi kan prata om det, vad det än är.
Har Jacob sagt något till dig?
Berätta då.
Leonard Patz.
Vad?
Han tog inte livet av sig.
Det var min far.
Det är inte möjligt.
Hur kunde han...
Herregud. Bilen.
Det var han.
Dödade han honom?
Herregud.
- Så Jacob var inte oskyldig. - Det betyder inte det.
Det är klart att det betyder det.
Varför skulle du annars säga det?
Vet polisen om det?
Ingen vet om det.
Åtminstone inte än.
Du tror att han är inblandad med Hope.
Herregud.
Jag vet inte.
Vill du att jag säger det till polisen?
Laurie.
Nej. Jag måste gå in.
Och sedan?
Sedan hittade de henne.
Polisen sa att hon hade träffat en kille på festen
som hade lagt något i hennes drink.
Hope!
Han tog med henne hem.
Som tur var fick hans kompis panik och ringde polisen.
Du måste ha blivit lättad.
Det blev vi alla.
Också Laurie?
Vad tror du?
Att befinna er i en så liknande situation
måste ha återuppväckt mycket stress...
...och rädslor.
Ni flög hem den eftermiddagen och stannade inte dagarna ni hade kvar.
Och?
Jag tycker att ni borde ha haft anledning att fira.
Jacob var ju rentvådd.
Vi ville bara hem.
- Vill du prata om det? - Nej.
När vill du det då?
Jag vet inte. Kanske aldrig.
Han kallade dem Job-historier.
La Job upp en historia om mordet på Ben Rifkin?
"Om Brent hade känt den verklige Jason skulle han ha varit skiträdd.
Han lindade fingrarna runt knivens handtag
och kände en kraft stiga i armen och upp i axeln.
Brent såg kniven komma emot sig, men det var för sent.
Den gick in så lätt att Jason trodde att han högg i luft.
Han högg två gånger till och ville minnas känslan."
Tänk om du visste i ditt hjärta att vår son hade gjort det oförlåtliga?
"Han böjde sig ner över Brents kropp för att försäkra sig om att han var död.
Lukten av blod i luften gjorde honom yr."
Jag kanske borde ha tagit tag i det? Då är det väl mitt fel?
TILL SALU
Förstår du celldelnings...
Okej.
Ja, jag tror det.
Något förändrades i Mexiko.
Något hände med Laurie.
Det här är löjligt.
Du la ut huset till försäljning inom två veckor efter att ni kommit hem.
Det var vår plan hela tiden.
Ingen av er hade något jobb som väntade i Colorado.
Ni hade inte ens beslutat vart ni skulle.
- Och? - Vad flydde ni ifrån?
Vad hade förändrats? Vad hände mellan dig och Laurie?
Inget, sa jag ju.
Varför är hon inte här idag, då?
Varför är inte Laurie här idag?
- Jag ska uträtta några ärenden. - Okej.
Minns du det här?
Jag kommer senare.
Har du tränat i hemlighet?
Det gäller att ta hörnen. Du lärde mig det.
Jisses.
Vart skulle mamma nu igen? Jag är hungrig.
Hon skulle handla lite bara. Hon kommer strax.
Vad är det med henne?
Vad menar du?
Hon verkar... tystare än vanligt.
Hon har mycket att tänka på.
Packningen och flyttningen.
Vi måste nog ge henne tid.
Vad?
Din tur.
Jag kommer inte på något drag.
Det är för att du inte har något.
Laurie?
Jag visste inte att du var här nere.
Det är mycket att gå igenom.
Jag tänkte gå och lägga mig.
Okej.
Jake behöver klippa sig. Jag kan ta honom imorgon.
Nej, det kan jag göra.
- Är du säker? Jag gör det gärna. - Nej, jag vet vad jag ska säga.
Okej.
Jag tror att han är orolig för dig.
Det är jag också.
Jag vet inte vad du vill att jag ska säga.
Ingenting. Det...
Det är som att leva med ett spöke.
- Jag vet inte om du straffar mig... - Det gör jag inte.
Vad är det då?
Så som du tittar på honom...
Jag försöker bara tänka ut hur jag ska gå vidare från det här.
Är inte det vad vi håller på med?
Laurie...
Om du vill ta lite tid...
...ensam, så väntar vi med flytten.
Om du vill komma bort...
...och besluta vad du vill göra.
Kanske det.
Okej.
Vad du än behöver.
Jag menar det.
Jag älskar dig, Laurie.
Jag vet att det kanske inte betyder mycket...
...men det gör jag.
Jag vill inte klippa det för kort.
Bara toppa det runt öronen och där bak, som förra gången.
Visst.
Jag försöker komma ihåg.
Förra året, när allt hände...
Jag tror inte att jag någonsin frågade dig.
Inte direkt.
Jag var väl bara rädd för vad de skulle göra med dig.
Men de kan inte göra dig något nu.
Ingen kan det.
Så hade du sagt mig sanningen?
Om jag lovade att älska dig oavsett, skulle du berätta för mig?
Jacob.
Dödade du Ben?
Vad?
Nej, det vet du att jag inte gjorde.
Tänk om jag sa att jag inte tror dig?
- Vad? - En man har dött, Jacob.
Du vet inte att en man mördades
för att du skulle få gå fri.
- Så jag behöver veta. - Veta vad?
Dödade du Ben? Säg sanningen.
- Jag har ju svarat. Vad är det med dig? - Jag älskar dig oavsett.
Jag tror dig inte.
Mamma, du kör för fort.
Varför skrev du den där historien?
- Mamma, sakta ner. - Med alla detaljerna...
Jag hittade på. Sakta ner.
Jag tror inte på det. Jag är ledsen.
Om jag bara fick veta sanningen...
Jag hittade på. Sakta ner!
Mamma, sakta ner!
Jag vill veta vad som hände.
- Jag dödade honom väl då, okej? - Gjorde du?
Vad du vill! Sakta ner, snälla.
- Jag vill veta sanningen. - Sakta ner, mamma.
Jag kommer aldrig att få veta, va?
- Sakta ner, bara. - Jag får aldrig veta.
- Mamma! - Jag får aldrig veta.
Mamma, du kör för fort.
- Jag klarar det inte längre, Jacob. - Du låter galen!
- Jag klarar det inte. - Du skrämmer mig. Sakta ner.
Mamma, snälla!
- Jag älskar dig. - Snälla!
- Jag älskar dig och din far. - Mamma!
Sluta! Mamma!
Mamma!
Jag måste fråga dig igen.
Varför är Laurie inte här idag?
Den 22 februari, för nästan sex veckor sedan,
ringde polisen dig. Stämmer det?
De sa att det hade skett en olycka.
Att Laurie och Jacob hittats i en bil som hade kört av vägen.
Att både mor och son hade körts i ilfart
till intensivvårdsavdelningen på Newton General-sjukhuset.
Polismannen förklarade att inga andra bilar var inblandade.
Att det fanns vittnen, andra förare,
som hade sett din frus bil plötsligt svänga av vägen.
- Hon körde för fort. - Ursäkta?
Hon körde för fort, sa jag, och det regnade.
Inget av vittnena hade sett att hon försökte
svänga tillbaka eller bromsa.
Hon körde för fort och tappade kontrollen.
Förlorade hon verkligen kontrollen?
Det var inte det jag menade.
Joanna Klein, Jacobs tidigare försvarsadvokat...
...sa att din fru hade ringt henne två gånger
mellan kl. 04.00 och 05.00 samma morgon.
Hon hade ringt och lagt på.
Varför tror du att hon ville prata med Jacobs advokat?
Jag vet inte. Joanna är en vän till oss.
Är Elizabeth Vogel också en vän?
Laurie hade också ringt
dr Vogel kl. 03.18 på morgonen.
Det låter som en väldigt upprörd kvinna.
Sov hon alls den natten?
Andy.
Du sa att du ville att sanningen kom fram, men du säger inte sanningen.
Jo, det gör jag. Det var en olycka.
Det var ingen olycka.
Hon försökte döda sin son. Din son.
Jag förstår varför du inte vill hjälpa oss,
men Jacob förtjänar att få rättvisa.
Ingen beskyller dig, Andy.
Du är ett offer, men du måste vara stark.
Du skulle göra allt för din son, det vet jag.
Oavsett hur smärtsamt det är.
Hjälp oss.
Hjälp oss skipa rättvisa.
Det är det enda vi vill.
Rättvisa åt Jacob...
...och dig.
Andy.
Hon körde för fort.
Det regnade.
Det var en olycka.
De har ett beslut.
SJUKHUS
KOMA 1
Hej, kompis.
Det går bra.
SKALA FÖR SMÄRTA
Och?
De har röstat.
Otillräckliga bevis.
Vad betyder det?
Det betyder att det inte blir något åtal.
Det betyder att de vet att det var en olycka.
- Är du säker? - Ja.
Jag har besökt honom igen idag.
Jag läste för honom.
Sjuksköterskan säger att de är optimistiska.
- De ser tecken. - Ja.
Det gör de.
När han vaknar upp,
tänk om han tror att jag...
Det tror han inte.
Jag försöker minnas den dagen.
Gör inte det.
Det var en olycka. Det är allt.
Det var bara en olycka.
Jag vill ha min familj tillbaka.
Det vill jag också.
Försök vila dig.
Undertexter: Madeleine Person